EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
June!
Beklager at jeg måtte gjøre dette, men jeg må prate med deg om June.
Kan du tenke deg hvordan det er å se andres minner,
føle følelsene dere,
ha en så dyp forståelse av noen?
Hvem de er, hva de har opplevd.
Hvem de har elsket.
Man kunne nesten levd en annens liv.
Om jeg skal hjelpe June med å få kontroll, må jeg forstå grunntraumet hennes.
Jeg tror frykt får henne til å skifte.
Jeg vet at Steinar feilhåndterte situasjonen,
men han var hennes første skift, ikke sant?
Å ja. Du mener fyren du sendte for å kidnappe henne?
Ja, han feilhåndterte det.
Kan du fortelle meg om den natta?
Jeg trenger din hjelp. Vi vil vel ikke gjenta gårsdagen?
Slipp meg ut!
Slipp meg ut herfra!
Slipp meg ut!
Hva er det? Hva er galt?
Jeg sov dårlig. Jeg hadde et mareritt.
Om hva?
At Freya ennå var her.
- Morn. - Morn.
Jeg lager te til deg.
Hvor er Harry?
Dessverre valgte Harry å dra.
Han pratet med meg I går. Vi hadde en fin prat.
Han følte han ikke kunne hjelpe deg mer.
- Sa han det? - Jeg forklarte arbeidet vi gjør her,
og hvordan jeg kan hjelpe.
- Han var enig I at dette var best for deg. - Det sa han ikke til meg.
Han...
Han følte at han mister deg mer for hvert skifte.
- Etter gårsdagen med mora di... - Det var et uhell.
- Du styrte ikke gaven din. - Det er ingen gave.
- June, du er veldig spesiell. - Jeg vil ikke være spesiell.
Slutt. Ikke krangle, vær så snill.
Ikke uroe deg for Harry. Jeg rodde ham selv.
Jeg kjørte ham til Holmefjord og ga ham penger. Han er nok trygt hjemme.
Jeg kan hjelpe deg. Jeg lover.
Det viktige er at du nå fokuserer på deg selv
og arbeidet vi skal gjøre for deg.
June.
Har jeg gjort det rette?
Ved å komme hit.
Ja.
- Vi tar oss av deg nå. - Jeg kan ikke tro at Harry dro.
Sanctum er ikke for alle.
Elena?
June vil prate med deg.
Vi kan ikke gjenta gårsdagen.
Så hold dere på hver deres side av rommet.
Ok?
Jeg venter utenfor, og vi bør la døra stå åpen.
Hvordan gjorde du det I går?
- Kom deg inn I hodet mitt? - Jeg vet ikke.
Det skjer bare.
Beklager at du så de tingene.
Derfor dro jeg. For å beskytte deg fra dem.
Men dette er et godt sted.
- Det rette for deg. - Jeg håper det.
- Jeg må fikse meg. - Du er ikke ødelagt.
Er jeg ikke?
Er vi ikke her fordi det er noe galt med oss?
Fordi vi må ha hjelp?
Jeg skal jobbe hardt og bli frisk.
Men jeg gjør det for meg selv.
Og så skal jeg finne Harry.
Freya?
Vi har forpliktet oss til terapien. Ben prøver å hjelpe oss.
Han tvinger meg til å være I Steinar, med hans minner.
Jeg vil ikke se de tingene mer.
Minner?
Det er tull. Skiftere ser ikke folks minner.
- Hvorfor lyver du? - Det er sant.
Mamma, jeg drar. Bli med meg, vær så snill.
Sanctum er hjemmet vårt nå.
- Det første trygge hjemmet vi har hatt. - Mamma!
Freya?
Freya.
Jeg kan ikke bli med deg. Jeg vil ikke.
Og om du drar...
...ser du meg aldri igjen.
Freya?
De er ikke vante til fremmede her. Spesielt menn.
Unntatt deg.
Du er skjult her ute I ingenmannsland. Bare du og kvinnene.
De går I like kjoler, lever etter dine regler.
- Du stoler ikke på meg. - Jeg tror du er som David Koresh,
og dette er ditt Waco.
Sigrid var en av de første. Hun var en annen kvinne da hun kom.
Det har tatt lang tid og tøft arbeid, men hun er sentrert igjen.
- Sentrert igjen? - Hun skifter ikke.
Gjennom en spesifikk psykologisk forståelse
har hun nå kontroll over triggeren sin.
Nå er hun som du og jeg.
Vi er midt I ingenmannsland
for å unngå dem som ikke forstår dem.
Det skjønner du vel?
Du ville ta June med til en skotsk øy.
Stemmer det?
Du kan ikke hjelpe henne, John. Det vet vi begge.
Kanskje.
- Men blir hun, blir jeg òg. - Selvsagt.
Nei, vi...
Vi får ikke røre folk. Det er en regel.
- Har du det bra? - Ja.
- Går det bra med deg? - Ja. Jeg må ta deg med hjem.
Jeg vet hva som skjedde da mamma dro. Det var derfor du ville ta meg med vekk.
Du ville beskytte meg.
- Beskytte andre fra meg. - Nei.
Å prøve å styre hele livet ditt var galt av meg.
Jeg skulle pratet med deg, forberedt deg.
- Jeg var redd. - Med rette.
Du har ikke sett hva jeg er I stand til.
Jeg må ta ansvar for det jeg er.
Jeg er ikke normal.
Jeg må blir her I Sanctum med disse kvinnene.
- Det er som meg og kan kanskje hjelpe. - Men Harry fortalte om Kam.
- Hun sa det var farlig her. - Hun var farlig.
- Hun svek oss. - Blir Harry også?
Harry er borte.
- Han dro I går kveld. - Hva?
Ben hjalp ham og så til at alt gikk bra.
Nei. Umulig.
Han ville ikke dratt. Han må ha tvunget ham.
Nei, du skjønner ikke. Jeg klandrer ham ikke.
Han vet hva mamma gjorde mot familien hans, mot faren hans.
Han vet bedre enn noen hva jeg er.
- Hvordan kan han se meg på samme vis? - Den gutten elsker deg.
Elsker deg virkelig.
Glem aldri det.
Du skal ikke være her.
Hun sa du fortalte henne alt.
Den natta...
De menneskene...
Er det sant at de aldri våkna?
Den gamle dama våkna.
Den siste du skiftet til.
Men ikke de andre.
- De er katatone. - Og Lewis?
- Harry er hans sønn. - Du skulle ikke brakt ham.
Han ville kommet uansett. Han elsker henne.
Sa ikke du alltid at kjærlighet var det viktigste?
- Det du savner mest. - John...
Ikke. Jeg er bare her for June.
Hun må være hjemme hos familien sin.
Hun trenger meg.
Hun trenger noen som forstår henne slik dere aldri vil.
Hit sporet vi mobilen. Vi sjekka kameraene på bussterminalen. Ingenting.
Sjekka bilutleiene igjen. Ingen Harry Polk.
John McDaniel
Er det mulig å spore leiebilen?
Jeg skal sjekke.
Vi finner ham.
Vi finner Harry.
Runa?
Hun er tilbake.
- Ben, jeg så henne. - Hvem?
Freya.
Har du vært på låven I dag?
Nei, men jeg så Steinar gå ut derfra tidligere.
Jeg trodde han ville hjelpe Freya igjen.
Kanskje du skal legge deg?
- Ja. - Hvil litt.
Jeg vil utbringe en skål.
For June, det nyeste medlemmet av Sanctum-familien.
Veien forut er lang og utfordrende, men jeg lover at om du jobber med oss,
vil du lære å styre gaven din og ikke styres av den.
Sanctum er bedre av at du er her.
Runa er dårlig, så hun kommer ikke.
Spiser dere alltid sånn?
- Som en familie? - Familie er viktig.
Vi lager mat til hverandre etter tur. Deler oppskrifter og sånt.
Jeg var ikke så flink da jeg kom, men Runa lærte meg det.
Du var rask til å lære alt her.
Var det tøft?
Terapien.
Ja, men smerten var verdt det.
Du må stole på dr. Halvorson.
Sigrid, ikke sant?
Legen sier du er helbredet.
Vi kaller det ikke det.
Men ja.
- Hvorfor har du ikke dratt? - Kvinnene her er unike.
Det er ikke så enkelt.
Men du sa hun er som oss nå.
Hun må ikke være her lenger.
- Det er vel ikke et fengsel? - Pappa.
Vær så snill.
Jeg vil bare vite hva du går med på.
Hva med deg, Elena? Er du helbredet?
Nei, men det tar tid.
- Hva med Runa? - Ja, hun er sentrert igjen.
Men hun velger å hjelpe meg og kvinnene som kommer hit.
To er friske, men ingen drar. Det høres ikke som et sted som hjelper.
Det er et sted for oss. For June.
- Hun er min datter også. - Og hun velger å bli.
Du er så mistenksom, John.
Var det derfor du brøt deg inn på kontoret mitt? Der jeg hjelper dem?
Det eneste stedet de tør prate om traumene sine, smerten,
uten fordom eller frykt.
Jeg lurer på hva du fant som fikk deg til å stille spørsmål.
Jeg tror det er på tide at du drar.
Han har rett. Du hører ikke hjemme her.
Du skulle ikke gått inn dit. Det var galt. Du er ikke en av oss.
June, hør på meg. Det er noe galt med dette stedet.
Harry visste det.
Og han ville aldri dratt uten å prate med deg.
John.
Beklager, men jeg ba deg ikke komme.
Deg eller Harry.
Enda så vondt det var, forsto Harry at dette stedet ikke er for ham.
Og det er ikke for deg. Du kan bli I natt, men jeg kjører deg til en by I morgen.
Hun fortalte meg det, vet du.
Hvem du var.
- Hva er det? - Før du kom hit.
Jeg må ha latt noe stå på.
- Jeg fikser det. - Ingen tok deg på alvor. De lo av deg.
- Du var en patetisk taper... - Freya?
Freya!
- ...som ønsker han var spesiell. - Hvem er det?
- Runa, kom inn igjen. - Men det er du ikke.
- Ikke rør meg! - Vær så snill! Kom inn igjen!
- Er du? - Freya?
Du er bare vanlig.
Runa, vær så snill.
- Og du hater deg selv for det. - Freya!
Og at hun reddet deg.
Steinar?
Hva gjør du her?
Jeg er tilbake.
Overrasket?
Hva gjør du?
Legg ned våpenet.
- Det er Kam. - Nei, hun het egentlig Freya.
Dere må alle se dette.
Engelsk, takk.
Hvorfor tar du dette opp?
- Hva gjør du? - Din mor kan gjøre utrolige ting.
Er du som henne, vil jeg ta det opp,
- bevare dette øyeblikket for oss alle. - Hva om jeg ikke er som henne?
Vi tenker ikke på det akkurat nå.
Jeg har jobba med mora di en stund,
og jeg tror evnen hennes er knyttet til måten hun behandler emosjonell smerte på.
- Skjønner du? - Hun ba meg være uredd.
Det stemmer. Er du klar?
Bra.
Jeg er lei for det.
- Det går bra. - Det er ikke som dere tror.
Om du hører meg, trenger jeg at du rører Steinar.
Freya? Hører du meg?
Kan du se på meg?
Kan du si noe?
Hva sa du nå?
Det er det du sa til Steinar.
Etter at du møtte mora mi.
Hør.
Dette er ikke som dere tror.
Det var bare starten. Da jeg først formet terapien.
Terapi? Du ga henne elektrisk sjokk.
Runa, visste du om det?
Hun visste om det.
Utrolig, Freya.
Du er annerledes enn mora di.
Jeg vet ikke hvordan du ser tankene til Steinar.
Jeg bare... kan.
Men jeg liker ikke det som er her inne. Kan vi slutte?
Ikke nå.
Vi må forstå mer av hva du klarer.
Men jeg er så sliten. Jeg vil ha mamma.
Skal du skifte?
Nei, og når jeg slipper ut, drar mamma og jeg.
Hun er glad I meg.
Jeg reddet henne. Runa drar aldri.
- Slå det av! - Hold kjeft!
Hvorfor gjorde du dette?
Jeg måtte hjelpe deg. Jeg kunne ikke la ham gjøre dette mot deg.
Det er dette du er. Det er dette du gjør.
Han sier du vil finne deg selv.
Men du mister alt.
Dette stedet er giftig.
Du må bare underkaste deg. Du er egoistisk.
Jeg skjønner ikke. Du jobba for ham.
- Du kom etter meg. - Nei, June...
Hold dere unna. Gå dit.
June.
Du blir med meg. Og Runa, vær så snill.
Hold deg unna meg.
Du er et monster. Du løy for oss.
- Du svek oss. - Dømmer du meg?
Sigrid Vollen. En liten, ødelagt fugl med hemmeligheter og smerte.
Du har gjort verre ting. Det har dere alle.
- Ta det med ro, det går bra. - Ta det med ro, det går bra.
Ta det med ro, det går bra.
June. Bli med meg.
Ben, hvorfor gjør du dette?
Fordi jeg sa jeg ville gjøre alt for deg.
- Hva som helst. June! - Bare ikke skad noen andre.
Nei, June!
- Jeg skjønner ikke. - Jeg skal redde deg, elskede.
Jeg skal redde deg. Hold dere unna!
Ta det med ro, det går...
Ta det med ro, det går bra.
- Ben. Snakk til meg. - Inn.
- Du løy. Du sa han dro. - June, har du det bra?
Hei! Hva er det som foregår?
- Hør på meg, June. - Hva gjør du?
Hvorfor er denne jenta så viktig? Si det.
Du er den viktige.
- Jeg har aldri brydd meg om annet. - Jeg skjønner ikke.
Sykdommen din. Du blir verre, kjære. Du vet det.
Men hun er svaret. Du har sett det.
June kan finne tingene du ikke husker.
Finne det som gjør deg til den du er.
Vi kan bruke henne til å redde deg.
Vil du at June skifter til meg?
Kom igjen, kjære. Etter alt vi har gjennomgått, ja.
Ja, skjønner du ikke?
Minnene dine erstatter hennes. Dette er svaret.
- Vil du ofre dette barnet? - Ofre henne, så du kan leve. Ja!
Jeg nekter å miste deg. Jeg kan ikke miste deg.
- June, se på meg. Hør på meg. - Stille!
Ikke hør på ham. Du er June McDaniel.
- Stille! - Du er June...
Ta det med ro, det går bra.
- June, du må skifte. - Ta det med ro, det går bra.
June, du må skifte.
- Nei. - Jeg dreper gutten om jeg må.
Jeg dreper gutten.
June.
Bare ikke gjør ham noe.
June!
June, du må røre Runa.
June. Du må røre Runa.
Gjør det!
- June! - June. Gjør det!
Det du sa på opptaket tidligere. Du hadde rett. Du reddet meg.
- Du må ikke gjøre dette. - Jo, kjære.
June! Går det bra med deg?
- June, går det bra? - Går det bra med deg? Hva skjer?
- Kom igjen, Harry. - Nøklene.
Går det bra?
Du har skutt med gevær før?
- Ikke gjør henne noe! - Gi meg nøklene, sa jeg.
Går det bra med deg?
- June! - June!
June!
Hører du meg, June?
Hva skjer der inne?
June!
- June! - June, har du det bra?
Runa, jeg...
Hva gjør du?
- June! - Runa.
- Hei, det går bra. - Harry.
Det går bra.
Unnskyld.
Du og familien din bør dra.
Kom dere vekk herfra.
Jeg er lei for det med Freya.
Du bør vite at hun er...
Hun er I live.
Jeg har møtt henne.
Kom igjen.
Ha det, June.
Runa, legg ned geværet.
Legg ned geværet.
Dagen Freya rømte...
...fortalte hun meg alt du gjorde mot henne.
Steinar.
Skiftene.
Minnene.
Og innerst inne visste jeg at hun snakket sant,
men jeg sa at hun løy.
Fordi jeg var...
...svak.
Dattera mi...
Hun skulle vært det viktigste I verden for meg.
Hun flyktet ikke bare fra deg,
- men meg også. - Runa.
La være!
La være.
Alt besværet for å bringe June hit.
For at hun skulle skifte til meg,
prøve å redde meg.
Men når sinnet mitt ble borte, og jeg ga opp ånden,
hva skulle du gjøre med meg?
Låse meg inne...
...og glemme meg?
Skulle June hjelpe deg med arbeidet, med kvinnene?
Være partneren din?
Skulle hun sove...
...i vår seng?
Jeg ville elsket deg som alltid.
Vi bygde noe sammen.
For oss, husker du?
Freya?
Freya.
Runa.
Runa, Runa...
Jeg kan ikke tilgi deg.
Men jeg vil heller ikke krangle med deg.
Jeg elsker henne.
Jeg vet det.
Sa han noe om meg?
Faren min?
Når dere var sammen.
"Du bør møte sønnen min."
Trodde du virkelig jeg ville forlate deg der?
Jeg vet ikke.
June.
Gi meg hånda di.
Greit.
Det er deg...
...og meg.
Alltid.
Jeg måtte.
Jenta mi.
Du kom tilbake til meg.
Jeg kom tilbake for June.
Dattera di er borte.
Hvorfor valgte du ham over meg?
Fordi...
...jeg var redd.
Svak.
Fordi jeg trengte ham.
Alle årene vi bodde på gata, flytta fra sted til sted.
Jeg ble hos deg.
Jeg passet på deg. Jeg beskyttet deg.
Jeg var barnet.
Jeg trengte deg.
Han elsket deg bare for det du er.
Jeg elsket deg for den du er.
Jeg er så lei for...
...alt. Vær så snill...
Vær så snill...
...ikke forlat meg igjen.
Vær så snill.
Du bør møte sønnen min.
Mamma er på brygga med politiet. De venter på oss.
- Hva mener du? - Mamma så på Pennines-saken.
Hun hadde den på veggen.
Hun hadde bilder av deg, Lil, sykepleieren.
Opptak av øynene og greier.
Hun hadde opptak av deg ved siden av pappa fra den natta.
Hun sa du var farlig, men jeg sa du ikke er det.
Skatt, hør på meg. Du må ikke være redd.
Alt ordner seg.
- Kom dere inn. - Hva skal vi gjøre?
Nei.
- Jeg forlater deg ikke. - Jeg kan ikke bli med deg.
Jeg har bare voldt deg smerte.
Jeg er lei for det jeg gjorde mot deg.
June.
Jeg er glad I deg.
Gå, nå.
Gå, skatt.
Takk.
For at du tok deg av June og Ryan.
Sikker på at du vil gjøre dette?
Bare hyggelig.
- Hvor langt er det til den andre sida? - En times tid.
Chris, kom.
Ok, hør på meg.
Det er Elena Askelaand. Hovedmistenkt I Pennines Fem-saken.
Hvor er Harry?
- Er han her? - Han er trygg.
- Jeg drar ikke uten sønnen min. - Det er vel meg du vil ha?
Jeg tok Lewis fra deg.
June er som du, ikke sant?
- Hun vil skade Harry, som du skadet Lewis. - Aldri.
Ta det med ro, det går bra.
Vi må dra.
- Ta henne. - La henne dra!
Chris!
- Kjør saktere. - Nei. Tar de oss, er det over.
De tror du er farlig.
June?
June.
Å nei.
Hei, June.
Vær så snill.
June, vær så snill. Våkne.
Våkne.
Harry, hva foregår?
Det går bra. Du klarer deg, ok?
Harry, nei. Ikke rør meg.
La være.
Å nei.
Det ordner seg. Ok?
Men du må høre på meg.
Ok?
- Jeg er redd. - Jeg vet det.
Jeg vet det. Jeg også.
Jeg også, men du må gjøre som jeg sier. Kan du gjøre det for meg?
Du må skifte til meg.
Bli meg og finn en som kan hjelpe deg.
Nei.
- Hva om jeg gjør deg vondt? - Vi må prøve noe.
Blir du meg, kan du ikke være skadd.
Nei, jeg kan ikke gjøre det.
Jo, du kan.
Vær så snill, June.
Jeg kan ikke, Harry.
Jeg kan ikke.
Gjør du det ikke...
...dør du.
Så vær så snill.
Jeg elsker deg, Harrison Polk.
Jeg vet det.
Jeg elsker deg også.
Ja.
Vi sees snart igjen.
Det går bra.
Harry!
- Ikke rør meg! Du skader ham! - Gutten min.
Nei, nei.
Våkne opp. Vær så snill.
Harry!
Jeg er June McDaniel.
Ta det med ro, det går bra.
Jeg er June McDaniel.
Ta det med ro, det går bra.
Harry.
Vær så snill.
Kom igjen. Vær så snill. Kom tilbake.
Kom tilbake.
Harry, vær så snill. Kom tilbake.
Vi sees snart igjen.
Nei!
Nei.
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson